HEMLIGA LEKAR
Så här är det... Jag heter Sandrine.
Jag är ny här. Som ni kan se jobbar jag vid bardisken.
Ibland även i garderoben, inget drömjobb, men man måste ju leva.
För att glömma tittar jag på showen.
Nathalie fascinerar mig. Hon är min hemliga förebild.
Hon är så vac ker. Hon vet hur hon ska få alla att falla för henne.
Jag skulle, även om jag inte vågar erkänna det, vil ja göra samma sak.
Få dem att dregla, och ha hela världen för mina fötter.
-Vill du inte knulla honom, låt bli. -Min nattklubb går med vinst.
Varför? Kunderna får vad de vill ha. Det betalar jag er för.
Jag gillar dig, Nathalie. Du har en vacker bak som lockar kunder.
Men som du vet... lämnar det mig helt oberörd.
Vad dig beträffar, Sandrine, så är du fri. Ingen tvingar dig till nåt.
Men saken är den att eftersom världen ser ut som den gör...
-...så måste du välja. -Strunta i det där svinet.
Skitstövel!
-Ska du inte gå hem? -Har inte betalt hyra på tre månader.
-Går jag hem tomhänt blir jag vräkt. -Han visste säkert om det.
Fan också.
-Följ med mig hem. -Det var så vi kom närmare varann.
-Hungrig? -Nej, tack.
Champagne, då?
-Var bor du? -I litet rum, men först var jag glad.
Litet och dyrt men ändå ett hem. Men att gå hem ensam varje kväll...
Bor du ensam? Har du ingen pojkvän?
Vi gjorde slut när jag flyttade in där.
Han var mer en vän, även om vi låg med varann.
Jag tänkte att flyttar jag hemifrån vill jag inte vara beroende av nån.
Hur var det med honom? Att älska med honom?
Vi gjorde det en gång, bara en gång...i bilen.
Han körde. Jag hade vänstra handen på mitt knä.
Han släppte ratten, tog min hand, förde den sakta uppåt längs mitt lår.
Han fick mig att smeka mig själv. För en gångs skull kände jag nåt.
Men vi gjorde ändå slut nästa dag.
Och du?
Inget särskilt. Jag studerade dans, slutade skolan, hamnade på klubben.
-Får jag fråga dig en sak? -Visst.
-Nåt personligt, menar jag. -Fråga på.
Ända sen jag började på klubben har jag...
Hur känns det att dansa naken, när alla människor tittar på?
-Inget speciellt. -Men du hetsar upp dem.
-Vanligtvis går det på rutin. -Vanligtvis?
-En gång kom jag starkare än nånsin. -Än med en kille?
Jag har aldrig haft så intensiv orgasm.
-Hur kom det sig? -Eftersom folk tittade.
-Eftersom män tittade? -Alla som tittade på mig.
Jag blev upphetsad och fick orgasm. Det har hänt flera gånger sen.
Jaså, det är det...
-Vadå? -Som gör dig så upphetsad.
-Hände det i kväll? -Det är ju inte fest varje dag...
-Chockerade jag dig? -Nej.
Jag är bara lite avundsjuk.
-Jag skulle nog aldrig våga. -Våga vadå?
Visa dig naken? Kåta upp publiken eller bara vara kåt för dig själv?
Alltihop.
-Jag är inte tillräckligt snygg. -Det säger alla tjejer.
-Jag var också rädd den kvällen. -Den kvällen som du...
Jag hade druckit lite champagne.
Som i kväll.
Så jag kände mig lätt och bra, men inte full.
Och jag vågade.
Och jag fick en rejäl orgasm.
-Chockerar jag dig? -Nej, du gör mig avundsjuk.
-Vad är det som stoppar dig? -Du är galen. Jag skulle aldrig våga.
-Är du full? -Nej, jag mår bara jättebra.
-Då leker vi en liten lek. -Vadå för lek?
Att våga.
Överskrida förbjudna gränsen som dina väninnor aldrig överskrider...
-Då blir du upphetsad. -Jag ville bara gå därifrån.
-Nej... -Sitt kvar, jag hoppar inte på dig.
Det måste först hända i ditt huvud.
Okej.
Slut ögonen...
...och följ bara vad jag säger. Resten kommer naturligt.
Gå till sängen.
Jag tänkte "strunt samma..." Jag kan ju alltid gå min väg.
Skulle jag våga?
Kryp ner under täcket.
Klä av dig under täcket.
Slut ögonen.
Ge dig hän...
Varenda gång du tvekar, ansträng dig lite och fortsätt.
Våga njuta av dig själv.
Smek din kropp långsamt.
Utforska din kropp.
Utan skam.
Smek din hud.
Hitta var du känner mest njutning.
För handen sakta över låret...
...och sen på insidan av låret.
Är det skönt?
Ta av behån.
Och trosorna.
Smek dig själv igen.
Är det skönt?
Fortsätt.
Nu tar du bort täcket.
Du är vacker.
Njut av att vara naken och bli iakttagen.
Är det skönt?
Fortsätt till orgasm.
Nu...
God natt.
-Var sov du? -I rummet bredvid.
-Hur mår du? -Å ena sidan riktigt bra.
Att vara här hos dig... Å andra sidan har jag hyresvärden. Jag måste agera.
-Hitta ett nytt jobb. -Vill du bo här?
Jag har besparningar och kan hjälpa dig. Du kan betala tillbaka.
Ja, det vore en hjälp. Jättebra, faktiskt.
-Men jag skulle ju störa din pojkvän. -Hit kommer inga pojkar.
Gillar du tjejer? Jag är inte lesbisk.
Jag är trött på att vara ensam, men vill inte ha en karl här.
Jag vet inte...
Jag gillar dig på nåt sätt. Flytta hit och vi söker jobb tillsammans.
Hej, mamma.
Hej! Nå? Har du flyttat? Berätta!
Här...
-Smula inte. Hur är din vän? -Trevlig.
Vi har våra egna rum. Hon stör mig inte. Jag kan göra vad jag vill.
Har du hittat jobb? Förhoppningsvis inte servitris igen.
-Det var väl knappt nån restaurang. -Jag ska kanske jobba på kontor.
-Som revisor eller privatsekreterare. -Se mig i ögonen.
-Ljuger du inte för mig nu? -Nej, jag lovar.
Ge mig en puss.
-Kom och hälsa på pappa. -Var är han?
Där ute. På bakgården. Han går runt runt i timmar.
Väntar på att nån ska ringa om nytt jobb.
Stackars pappa. Varför inte gå på bio eller teater? Eller på promenad?
Och alla annonser jag satt in! Alla personalchefer jag träffat!
Men bara på mindre firmor. På större hade man ingen chans.
Nu förstår jag varför Nathalie ville utmana mig...
En dag var vi nere i t-banan. Vi var båda så trötta på allting.
Vet du vad? Vi gör allt på fel sätt.
Pliktskyldigt gör vi som alla andra. Utan pengar och kontanter förlorar vi.
Vi ska våga utnyttja häcken till att klättra upp för samhällsstegen.
-Vi lär inte vara ensamma. -Det gäller att inte vara blyg.
Vi måste gå längre och vara bättre än andra. Nu måste vi börja våga.
-Vad menar du? -Du fattar nog.
-Ta av dig behån. -Nu?
-Är du galen? -Kom igen.
-Här med alla människor? -Ingen märker nåt. Titta.
Din tur.
Låtsas som ingenting...
Lägg väskan i knät så man inte ser.
Smek dig själv.
En kille har märkt vad jag gör. Han där till vänster.
Fortsätt.
-Hur känns det? -Jag är lite rädd.
Men att folk ser mig gör mig kåt.
Nu visar du...
Fort!
Kom!
Det hade varit för lätt att sluta.
Men hon visste ju att det fanns bevakningskameror.
Gör det nu.
-Jag trodde inte du tände på kvinnor. -Jag vill få dig att komma.
-Han såg oss. -Skitsamma, fortsätt!
Skynda dig!
Kul att vara naken under rocken bland människor som inget anar.
Kul...och jätteskönt.
Så vi fortsatte så.
Jag hade börjat våga-
-och kände mig överlägsen de människor jag mötte på gatan.
Nästa kapitel: "Hur man väljer en karl".
Du väljer en snygging men knullar inte direkt.
Spela oskyldig och låt honom vara beskyddare.
En baggis. Killar vill bara knulla och gå vidare.
Just därför knullar du inte med dem. Åtminstone inte sådär bara.
Lär känna dem, få dem att prata. Sök svaga punkter och passioner:
Pengar, bilar, framgång och jobb. När du vet, börjar du smickra dem.
När du har valt snubbe, så ge efter men aldrig på första träffen.
Då är du för lättfotad. Men vänta inte för länge.
Efter tredje eller fjärde middan ger du honom allt.
Få honom att njuta och tro att bara han kan ge dig orgasm.
Spela undergiven och lycklig ett tag.
Sluta sen fejka i sängen. Avsaknad av orgasmer får honom att flippa ur.
Lämna honom plötsligt och börja ligga med andra, engångsligg.
Gärna med en kvinna. Det förnedrar honom och han kommer krypande.
-Fungerar det varje gång? -Nästan.
Människans natur är ett mysterium. Vi vill ha det vi inte kan få.
-Vem lärde dig det? -Livet och min mamma.
Vi var fattiga och jag läste mycket.
Jag har också en utbildning, men ändå hamnade vi två på samma strippklubb.
Vi kvinnor saknar självförtroende. Nån måste alltid "puffa på" oss...
Vi är lite som arbetarklassen.
Mamma sa att det finns en orsak: De vågar inte ta sig uppåt.
"Våga" brukade hon alltid säga.
-Hon kände till människans natur. -Ingen kille har gett mig en orgasm.
-Jag vet och det är lika bra det. -Ja, kanske för en del.
-Visst! Hur gjorde du med din kille? -Låtsades.
-Varför? -Jag ville behaga honom.
Nej, du trodde att det var ditt fel, men du hade fel. Regel 3:
Fatala kvinnor är narcissistiska eller lesbiska. Frigida med en man.
De kommer när de vill. Vilket är är sällan. Det är deras styrka.
De berömda kurtisanerna...
-Tänker du göra mig till en callgirl? -Nej, jag lär dig om livet.
När det fanns kurtisaner ville männen lyckas där andra hade misslyckats.
Männen kan spendera massor för att flickan ska synas med dem.
Det hjälper att vara frigid med en man. Sex förslavar dig.
Låt honom vara slav. Ensam är du fri. Fattar du?
-Och kärleken, då? -Vår värsta fiende, en stor risk.
Om man i krig börjar tänka, dör man. Blir vi kära, är det kört.
Har ditt liv varit spännande? Var realist. Ingen hjälper dig.
Äkta kärlek får vänta. Visa mig hur du fejkar orgasm.
-Gjorde du så med din kille? -Hur gör du på scenen?
Jag kopierar mina äkta orgasmer. Börja om.
Nå, kom jag eller inte?
-Gjorde du det inte på allvar? -Jo, till hälften.
Det är just det! Det blir svårt när man inte har lust.
Här finns ju bara kontor. Menar du att jag ska jobba här?
Därför du klädde mig så borgerligt. Nej, jag backar ur.
Jag kan inte. Kontor påminner om pappa.
Vi är ju vackra. Vi provar mode eller film.
I de branscherna finns fullt med flickor.
Kom ihåg vår första klubb.
Konkurrensen är mindre på kontor. Vad var det där om din pappa?
-Hans liv bestod väl bara av jobb. -Ja, för otacksamma människor.
Han hade säkert sexuella fantasier.
Glöm att han är din pappa.
-Tror du han hade fantasier? -Som alla andra.
Förverkligade han med din mamma? Nej, det gjorde han inte med nån.
Porrtidningar och filmer...horor. Men alltid i smyg. Har jag fel?
En trevlig kille som aldrig levt livet är förstås ett lätt byte.
Föreställ dig nån som han, i högre ställning. De ska bli våra offer.
Är ni här för annonsen? Sätt er, ni blir inkallade.
Nathalie förvånade mig...
Personalchefen gick förbi, stannade knappt och verkade inte titta på nån.
Jag vet inte vad det var...sättet att öppna och lägga benen i kors?
Hon framhävde inte precis urringningen, eller benen.
-Kanske var det hennes blick. -Varsågod.
Ni också, fröken.
Vi anställdes båda två. Jag hamnade på statistik, bara matte!
Jag och matte... Jag blev sekreterare och alltiallo.
Men Nathalie blev personlig assistent åt personalchefen.
På huvudkontoret! Hon jobbade på Champs-Elysées. Jag var avundsjuk.
Du kommer att jobba här med aktieförvaltning, företagets hjärna.
Detta blir dina arbetskolleger. Alla ansvarar för en produkt.
Där vid sitt bord sitter herr Cadène, din avdelningschef.
Han talar med herr Delacroix.
Barnays viktigaset personer är Delacroix och Barnay den äldre.
Men han är 65 år och mycket sjuk.
Vi ser honom väldigt sällan. Den verkliga bossen är Delacroix.
Han är snäll, ibland avmätt, men det är ju svårt att hålla koll på alla.
-Och han? -Det är Barnay den yngre, vår VD.
Christophe i förnamn. Han är inte ofta här, han heller.
Men av mindre respektabla skäl än pappan.
Det är en karl med charm, men farlig.
Får jag lov att presentera vår nya tjej?
God dag, fröken.
Sitt kvar.
Jag hoppas ni ska trivas här. Det här är vår viktigaste avdelning.
Och den mest intressanta. Jobba hårt och ni kommer långt.
Ni är en av få kvinnor bland 35 män.
Låt dem inte charma er.
Lycka till, fröken. Vi ses senare.
Stanna kvar efter stängningsdags. Bara så vi kan lära känna varandra.
Ursäkta mig.
Nå, trivs du här?
-Vad intresserar dig mest? -För tidigt att säga.
Jag vill göra så mycket som möjligt och kunna allt om firman.
-Eftersom...jag har varit olycklig. -Olyckligt kär?
Jag har inte kommit över det och vill glömma genom jobbet.
Jag vill inte åka hem tidigt. Jag vill jobba övertid, jobba hårt.
Även om alla andra åkt hem och kontoret är tomt.
Bor du ensam?
-Nu var jag nyfiken. -Nej, med en väninna.
Vi får se vad vi kan göra. Med övertid, alltså...
-Vet du hur en dator fungerar? -Bara vad jag lärde mig i gymnasiet.
Vi uppdaterar hela datasystemet snart, flyttar alla data.
-Jag kan sätta dig på det. -Visst, tack.
-Jag visste inte att det var så sent. -Det gör inget, tvärtom.
-Adjö! -Tänker du gå hem i regnet?
-Vi tar en drink. -Nej tack.
-Jag skjutsar dig... -Det behövs inte, tack.
Bra jobbat, din hjärtekrossare. Vad heter han?
-Cadène. -Robert Cadène?
Jag har uppgifter om alla.
Telefonnummer, hälsouppgifter, adress, konfidentiella uppgifter.
Hemligheter, menar du?
"Cadène, ålder 35. Handelshögskolan. Bor i östra Paris."
"Inga politiska åsikter. Intelligent, mycket professionell."
"Ytterligare skolad av firman, söker vacker fru till helger och helgdagar."
Den viktigaste här är Barnay Jr.
När gamlingen dör ärver han firman och hela faderns imperium.
Men jag har inga uppgifter om honom. Bara ryktena som går...
-Han har en syster... -Varför är han inte gift?
-Han tycker för mycket om kvinnor. -Perfekt för oss.
-Vad ska det betyda? -Han kan vara en farlig chansning.
Nästan omöjlig att fånga. Vi måste vara på vår vakt.
Men vi har ju Delacroix. "Ålder 49, gift i 22 år, två barn, 16 och 18 år."
"Spelar tennis på tisdagar."
"Har satt arbetet i första hand i stället för familjen."
"Äger en fin lägenhet i Neuilly. Har aldrig vänsterprasslat."
Perfekt objekt.
Fortsätt kåta upp Cadène. Han kan komma till användning.
Men Delacroix är vår huvudman.
Han lunchar med mamma på lördagar efter att ha varit på kontoret.
Hur går det?
-Ska jag hämta kaffe? -Nej, tack.
-Ett glas vatten? -Nej, tack.
-Apelsinjuice? -Nej, det är bra.
-Vad sägs om en drink efter jobbet? -Nej, tack.
-Okej, vi ses. -Ja, vi ses.
Har du modellen för Port Cergyn? Den finns inte i databasen.
-Förbindelsen öppnar först i morgon. -Fan!
Vi kan inte göra mer idag.
Fröken, printa ut fakturorna åt fru Castaldi, herr Guédiguian-
-SACIF och SOCIETEP. Tack.
-Du borde befordra henne. -Vem?
Den nya flickan, Sandrine. Hon är seriös, jobbar hårt.
Hon är behaglig och trevlig mot alla.
-Och takfläkten? -Här.
Mamma!
Vad har hänt?
-Ramlade du? Har du ont? -Det är ingen fara.
-Tacka den här unga damen i stället. -Tack. Men ni är ju den nya...
Ni är herr Delacroix. Lustigt...
-Varsågod. -Tack. Vad hände?
En unge försökte stjäla hennes väska och jag hindrade honom.
-Bor du här nånstans? -Nej, jag kom av en slump.
Men det är ingen stor grej. Vi ses.
-Låt henne inte bara gå iväg. -Skrik inte åt mig!
-Vad kan jag göra för er? -Ingenting. Adjö.
Tack.
Och så...så här.
Nej, börja med den här.
-Ja. -Är Sandrine där?
-Delacroix ber er komma. -Nu genast?
Ja.
Herr Delacroix...
Goddag, fröken.
Sätt er.
Så där...
Min sekreterare hinner inte med allt, så vi skapar en sekreterarpost till.
Jag tänkte på er.
Det är bättre lön och intressantare arbete.
Har ni inget att säga?
-Får jag fråga en sak? -Visst, fråga på.
-Är detta för jag hjälpte er mamma? -Ja, jag menar...nej.
Ni behöver inte gottgöra mig för det jag gjorde.
Jag föredrar en post när ni tror jag är redo. Och då för det jag presterar.
Men vi är alla mycket nöjda med er.
-Ni är väl inte arg? -Nej.
-Får jag gå? -Javisst.
Jag kanske hade överdrivit lite, så...
Ät inte den. Ta den här.
Det finns ingenting inuti.
Jo, här! Äter man den?
-Jag trivs verkligen ihop med dig. -Och jag med dig.
Verkligen...
Är du arg?
Bli inte arg.
-Har du inte kommit över din förra? -Det hade jag helt glömt bort.
-Berätta om det. -Berätta vadå?
Det hjälper att prata. Det lindrar smärtan.
Jag kan inte glömma honom, det tog mig två år att komma tillbaka.
Lyckligtvis har jag ett jobb, kontoret. Alla är så vänliga.
Det var därför jag avböjde befordran.
-Jag håller på att bli kär i dig. -Det är för tidigt.
Senare, kanske.
Du kan väl anta befordran. Jag ser till att de förbiser ditt avslag.
-Lovar du acceptera det? -Okej.
-Tack. -För vad?
Bion, middan, allting.
Jag avundas mannen du gifter dig med.
-Vem var det? -Vad du skräms!
-Nå, vem var det där? -Vem menar du?
Lägg av. Din avdelningschef? Eller en av dina älskare?
Du är rena slynan. Du berättar aldrig nåt. Du är precis som män.
Jag berättar allt om mitt liv, men jag vet inget om dig.
-Jag är ingen svartsjuk man. -Jag är vidskeplig.
Så det var inte din chef, utan älskare.
Dig får man då dra orden ur...
Det är seriöst, så jag gömmer honom. Jag vill ha honom för mig själv.
Vilka tonårsfasoner!
Hon var allt fräck.
Men hon var bara rädd för mig, men inte tänkte jag ta hennes karl.
Fast hon drev med mig, hennes regler gällde bara andra, inte henne själv.
Fröken Sandrine Tessier? Detta är Barnays Jr:s sekreterare.
-Ni väntas i direktörssviten. -Nu genast?
Jag kommer.
Nathalie?
Jag kammade hem storvinsten.
-Har du legat med Barnay Jr? -Nej, men jag ska till hans kontor.
Håll huvudet kallt. Han är känd för att plåga kvinnor.
Okej.
Kom in!
Herregud, vad snygg han var! Jag glömde nästan varför jag var där.
Jag gick närmare, inte för jag var tvungen, utan för att se honom nära.
-Han såg ännu bättre ut på nära håll. - Sätt er.
Låt mig ta en titt på vår ädelsten.
-Ädelsten? -Ni.
Vad betyder det?
Jag ger er en order.
Ni blir 2:a sekreterare till Delacroix. Snart hans personliga sekreterare.
Inga invändningar. Det är en order.
-Och försök inte säga upp er. -Varför skulle jag göra det?
Om ni inte känner er förtjänad av platsen jag erbjuder.
Firman har inte råd att mista er. Ung kvinna som ger allt för sitt jobb.
Jobbar övertid, nobbar kärleksliv och har ett extremt bra räknehuvud.
Ni är framför allt en sekreterare. Ni vet att nu för tiden...
Nån som är så noggrann och har sån moral är beundransvärd-
-och extremt sällsynt. Man kan för övrigt fråga sig: "Varför?"
Samhället bevisar varje dag att förtjänsten är allt som räknas.
Jag är ett levande exempel.
Grattis till befordran! Vi ses snart, fröken.
-Jag gillar er karaktär. -Min karaktär?
Jag menar att alla gillar er.
Herr Delacroix är betydelsefull och har viktig ställning.
Vad menar ni?
Att ni är både för firman och mig en stor tillgång. Varsågod...
Ni ser inte ut att må bra.
Ni avböjde väl inte igen?
Fru Mercier, en flaska champagne, tack.
Det är med glädje jag meddelar att Sandrine blir min andra sekreterare.
Ni har varit mig trogen i 15 år. Ni förtjänar lite hjälp.
-Jag klarar mig. -Ni kommer säkert bli nöjd.
Sandrine...
Sätt er.
Nathalie såg till att sekreteraren pensionerade sig i förtid.
Hur går det? Jag har biljetter till Madonnas konsert.
Jag kan inte. Vi jobbar till tio.
-Vi kan väl ta en drink? -Jag har så mycket jobb.
Säg som det är. Du undviker mig. Jag har inte sett dig på flera veckor.
-Visst ser du mig. -Du vet vad jag menar.
Jag har faktiskt fullt upp.
Sandrine, tack vare alla maskiner är vi snart helt ensamma varelser.
Sandrine?
-God kväll. Alla har gått. Låser ni? -Som vanligt.
Ja, ett ögonblick. - Japanerna.
Sluta.
Sluta nu...
-Alla är redo för mötet. -Jag kommer strax. Stäng dörren.
Okej. Jag ringer senare.
-Hur är det att arbeta med Delacroix? -Bra.
Kommer du ikväll?
Vi ses.
Jag behöver er hjälp genast.
Synd att jag inte har råd.
Vill du se strumporna?
Sluta! Du är galen.
Vem hade trott att du skulle få mig att leva igen?
Vid femtio...
-Varje sekund utan dig är en plåga. -Försök att inte fästa dig.
För sent. Det kan inte hålla mellan oss, men jag tänker inte på det...
Direktlinjen. Det måste vara din fru.
Hallå, ja. Jaså, är det du...
Den stackars gamlingen. Lite lycka fick han tack vare mig.
Han talade så romantiskt, vilket bevisade hur kär han var.
Det hade aldrig hänt mig. Jag av undades honom nästan.
Jag låtsades, låtsades älska honom, fejkade orgasmerna...
Allt, men jag hade absolut ingenting, förutom Nathalie...
Men hon var ingen drömprins, så jag måste bara ha Christophe.
-Känner du Barnay? -Främst pappan.
En "selfmade" man, och gammaldags fransman, hederlig och ansvarsfull.
Han är en dinosaurie. Vid starten av firman hade vi svåra tider...
Det skapar ett ömsesidigt förtroende. Jag har ofta varit på hans slott.
Slott?
-Bjud in dig igen och ta med mig. -Det förstår du att jag inte kan göra.
-Christophe, då? -Han har varit med många på byrån.
Försöker han charma dig skulle jag bli svartsjuk.
-Fåna dig inte. -Jag menar allvar.
Jag är rädd för honom. Pappan oroar sig också.
-Han bad mig hålla ett öga på honom. -Varför?
Det var nåt som hände för 20 år sen. Pappan hade just startat firman.
Han var på resa i USA i två månader.
Christophe var ensam med sin mamma. Systern var ännu en baby.
De hade inga tjänstefolk på den tiden. Mamman dog plötsligt.
En oväntad hjärtattack. Christopher satt sen framför sin mammas lik.
Det gick nästan två veckor utan att han berättade för nån.
Inte ens när pappan ringde. Kroppen började ruttna.
Pojken lämnade den bara för att mata systern.
-Hur gammal var han? -Nio.
Han reagerade inte, verkade må bra.
Men han var inte längre rädd för nåt. Han sa: "Vi är bara träbitar."
Han ville attackera solen, använda den för att bränna upp jorden.
"Det vore ett brott", sa han. "Skulle jag vara lika grym som Gud?"
Ett barns pladder, men vid 19 och 25 sa han samma sak.
Samtidigt verkade han utmana döden. Han njöt av att manipulera människor.
Rörde sig i farliga sällskap för att se om de skulle mörda honom.
-Han har drivit tjejer till självmord. -Rykten!
Han har förfört flera på firman.
Han plågade dem så mycket att två flickor tände eld på sig själva.
-De brann levande framför honom. -Tror du han är galen?
Han vet vad han gör. Det är kvinnorna som är galna.
I honom! Särskilt när de vet vad som hände de andra.
Jag hade gärna gett honom sparken eller skuffat undan honom. Omöjligt!
Pappan har så dåligt samvete att han förlåter honom allt.
Han kanske ger mig makt över sonen när han dör. Det vore bäst.
Christophe har en massa kontakter, makt skulle göra honom fruktansvärd.
Förresten, jag tänkte be dig skaffa en ersättare åt fru Mercier.
-Nej. -Fattar du inte att jag är utarbetad?
-Hon skulle fatta och sprida rykten. -Nej då, jag har en pålitlig vän.
Snälla du, insistera inte.
Lämna mig i fred, rör mig inte.
Ge mig den.
Du tänkte väl inte tömma hela burken?
Vad är på tok?
Snälla, berätta...
Kom nu.
Tänker du inte berätta? Det lättar att prata om det.
Du ser kär och besviken ut.
Är du kär i en upptagen man? Vi är alla likadana.
Du kan inte hjälpa mig. Det är inget, bara jag som inbillat mig en massa.
Det går över.
Det enda som betyder nåt är att vi fullföljer vår plan.
Du har Delacroix fast. Få honom att ersätta Mercier med mig.
Men glöm aldrig mitt råd:
Bli inte kär, låtsas bara. Det gör inte lika ont.
Herr Delacroix? Personalavdelningen. Tessier är sjukledig i en vecka.
-Vad är det med henne? -Utarbetad.
Herr Delacroix...
Er underskrift, tack.
-Om en timme... -Det är brådskande.
Kom in.
-Jag vill prata med dig i enrum. -Varför? Du kan prata inför Nathalie.
-Älskar du henne? -Nej.
-Men varför? -Vi fick lust. Du och jag gör ju det.
-Det är inte samma sak. -Jodå.
Varför gör du så här mot mig?
Jag försökte låta bli att träffa dig, men jag kan inte.
Häromdan ville jag ta livet av dig. Jag ville strypa dig.
Jag är varken din dotter eller fru. Men jag är din slav.
Jag arbetar 13 timmar om dagen. De flesta kvällar är jag med dig.
Nuförtiden också på helgerna och jag måste se vacker ut.
Skönhetsbehandlingar, matinköp, tvätt...
Och du vägrar hjälpa mig.
Vill du att jag lämnar min fru? Att jag flyttar ihop med dig?
Nej, jag vill bara ha hjälp på jobbet. Någon som inte snackar, som Nathalie.
Och jag ska blunda när ni älskar?
Jag är fri.
-När kommer du tillbaka till jobbet? -Kanske aldrig.
-Vad menar du med det? -Det är upp till dig.
Sandrine? Jag har varit självisk. När kan din vän börja?
Den stackarn gick rakt in i helvetet.
Gå din väg, syster.
Vi ses hemma.
Var snälla och följ mig.
Ni väntar här. - Herr Delacroix...
Sätt dig.
Äkta njutning är sällsynt. Många får aldrig uppleva det.
Det är en drog... En djävulsk kvinna man aldrig når.
Det blir till en tvångsföreställning. Eller hur?
Ditt familjeliv bryr jag mig inte om.
På ett sätt avundas jag dig.
Men jobbet på Barnay medför ansvar. Föreställ dig att alla gjorde som du.
Detta ställe vore en enda stor orgie vilket inte lämpar sig hos oss.
Tyvärr!
Ni borde ha föregått med gott exempel.
Är ni av annan åsikt?
Bra.
Papperet förklarar vad som just hände. Skriv under det.
Ni lovar också att lämna firman pga oprofessionellt uppförande-
-utan avgångsvederlag.
-Avskedar ni mig? -Nej, jag sopar allt under mattan.
Ni får en tidsfrist med en assistent som jag väljer.
Så blir det. Jag väntar på er underskrift.
Tack.
Stackarn.
-Vad tänker ni göra? -Trakasserade han er?
-Drog han nytta av sin ställning? -Nej.
-Hyckleri är inte ert försvar. -Borde det vara det?
Fröken, användbara laster blir snart till dygder.
Vi tycker visst om samma sanningar.
Jag trodde han ville stajla med sin förmögenhet, vulgärt, tyckte jag.
Men han var ju snygg, så... Jag hade redan förlåtit honom allt.
Pengar... Det reglerar våra drömmar och lustar.
Som anger storleken på vårt fängelse.
Jag har nu tänkt göra som er. Experimentera med verklig frihet.
Våga trotsa den sociala ordningen, oavsett om det är rätt eller fel.
Gudomlig eller mänsklig, ingen skillnad.
Jag förkastar reglerna och tvångströjan.
Jag föreslår en lek... Nathalie kommer jobba med Delacroix.
-Känner ni varandra? -Vi är älskande.
Emellanåt, alltså.
Jag känner varenda anställd. Jag har en hemlig mapp om alla.
Jag underhåller ofta mig själv med den ena eller andra.
Nathalie har börjat överta Delacroix' jobb, dvs inofficiellt.
Han förblir min tekniska rådgivare-
-och hon, i hemlighet, mina ögon, öron och mun.
-Och jag...? -Fröken Sandrine Tessier...
Jag ber om er hand.
-För ett temporärt förbund, en lek. -Vad för slags lek?
Kanske om att ta risker...eller kärlek. En ny underhållning. Vem vet?
I högst ett par månader. En lek som tjänar ett syfte.
Min far kommer att dö snart, och han tvekar att ge mig-
-full kontroll över hans imperium. Han har helt säkert hört rykten.
Om att jag är nyckfull.
Och för oförsiktig med människor för att låta mig handha personalen.
Men jag vill ha makten, för man når inte måttlöshet utan pengar, beskydd.
Vare sig man är stark eller svag.
Delacroix har fått stå åt sidan, min rival, vakt, men jag tar inga risker.
Så innan pappa dör, tar jag på mig rollen som kär och seriös man.
Förslaget accepterar ni säkert som åsnan inför morot eller käpp.
-Vad är käppen? -Avsked och offentlig skandal.
Moroten är att jag gifter mig med er i stadshuset och i kyrkan.
I kyrkan med rätt papper annars blir pappa misstänksam, vilket är befogat.
Det religiösa och det profana kommer att ge substans åt några vilda veckor.
Efter ett par månader skiljer vi oss och ni får en ansenlig kompensation.
-Och kyrkan, då? -Jag väntar tålmodigt på Guds straff.
Varför inte Nathalie?
Det är bättre att Nathalie håller ett öga på Delacroix.
Ni är mer trovärdig i rollen som ung kvinna med enkel bakgrund.
Fräsch och full av liv. Perfekt för en dynamisk VD:s image.
Ska vi börja vår lilla lek?
Gå ner till damtoaletten, lås in er i ett bås och börja älska med varandra.
Jag kommer om fem minuter. Slutklämmen tar vi tillsammans.
Nå, Sandrine, är du med i leken?
Fortsätter eller avbryter du klättrandet på den sociala stegen?
För första gången kom jag med en man, men han kom helt säkert inte .
Har ni varit älskande länge? Sedan vi började på Barnay.
Han visste sånt bara du kunde sagt. Han visste att vi var med Delacroix.
Din hemliga älskare var Christophe. Nu förstår jag varför du varnade mig.
Vill du att jag berättar?
Medan du manipulerade Delacroix, manipulerade Christophe mig.
Jag trodde han var kär i mig. Hur kunde jag vara så dum?
Jag som ju inte är född igår...
Han är mycket starkare än du, än jag, än alla kvinnor tillsammans.
Han har haft så många kvinnor, så många människor, i säng och annat-
-i så många konstellationer, att vanlig kärlek inte intresserar honom.
Tragiskt för han gillar njutning.
Vet du varför han behöver dig?
För att driva med andra, i större skala...
Han har drivit kvinnor till självmord. Han kan krossa oss andra också.
Jag nöjer mig med att fuska. Jag ljuger för alla.
Han dikterar allt jag gör.
Jag har blivit en slav.
En slav som av kärlek börjar njuta av det...
Du säger ju vad som helst. Du verkar galen.
Galningen kan läsa dina tankar. Du hoppas att han älskar dig.
Du har börjat tro det. Du tänker att i värsta fall har du en chans.
Jag säger direkt: Du lurar dig själv!
När han inte behöver dig längre kastar han dig som en gammal trasa.
-Varför håller du då på såhär? -Jag har aldrig haft nåt.
Inget och ingen! Så han är min! Ingen kan ta honom ifrån mig!
Christophe placerade mig på eget rum på Champs-Elysées.
-Sandrine? -Ja.
Kan vi prata?
Mår du bra?
Jag vet att det är slut mellan oss. Det blir bäst så.
Men trots allt som har hänt gav du mig äkta lycka i mitt liv.
Passion...och smärta.
Men också ömhet. Du kommer alltid ha en plats i mitt hjärta.
Nu vet du det, resten saknar betydelse.
Var försiktig, Sandrine. Hej då.
Den här mannen ville inte ha hämnd.
Jag förstod det senare. Han älskade mig.
På ett sätt jag inte kunde förstå. Utan krav, inte ens min närvaro.
Jag borde ha blivit förvillad men såg honom som en vekling,
Jag ville bara att Christophe skulle ringa... vilket han gjorde.
Ikväll vill jag att du är vacker. Charlotte hämtar dig vid midnatt.
Så du kommer att bli min svägerska. Den enda inför Gud.
-Men bara för en kort tid. -En dag, en månad, ett år...
Vad är det mot evigheten?
Min nya syster, välkommen i vår krets.
Jag ber dig bara om en sak. Var dig själv!
Vi är alla födda till en värld full av lögner.
Var snäll och ärlig mot oss. Ljug aldrig för oss.
Christophe och jag talar sanning. Särskilt när det gör ont.
Eller när det bränner.
Låt festen börja.
Och låt oss njuta!
Charlotte, res dig upp.
Sandrine, du också.
Sandrine, tryck dig mot hennes rygg.
Smek hennes nacke.
Hennes armar.
Hennes bröst.
Det jag gör på dig, gör du på henne.
Jag öppnar din klänning.
Tar av den.
Smeker dina bröst.
Din mage.
Insidan av låren.
Hur vågar du förstöra min njutning?
Varför föredrar du dem? Jag kan underhålla dig som du lärt mig.
Varför kör du bort mig?
Hur fick du nyckeln?
Jag är inte som de andra du förförde. Jag begår aldrig självmord.
Aldrig!
Lilla stackare, du är ingenting nu. I morgon kommer låset vara bytt.
Jag tittar på dig för sista gången. Ge tillbaka nyckeln.
Kom och hämta den.
Jag säger det igen. Jag är starkare än andra.
-Nyckeln! -kom och hämta den, sa jag.
Slå mig. Du lärde mig att smärta kan leda til njutning.
Visa aldrig ditt ansikte för mig igen.
-Ser du inte att jag lider? -Det betyder att du lever.
Tyvärr!
Men du är som en hund.
Jag behöver dig ännu på kontoret. Men när pappa dör, försvinner du.
För mig finns du redan nu inte längre.
Jag ska ordna en ny fest åt dig. Som är värdig dig. Jag lovar.
-Han kan använda mig som kopplare. -Sluta nu. Han skulle hata dig mer.
Det skulle betyda att han älskar mig.
Jag har tappat min självaktning, stolthet, allting.
Ge mig pengarna du är skyldig mig.
Nästa dag tog jag ut besparingarna. Jag gav henne allt, vilket var lite.
Hon tog sedlarna, satt på golvet och räknade om och om igen.
Jag existerade inte längre.
Där satt hon på parkettgolvet, nästan ful med förvridna ögon.
Hon räknade med hjälp av fingrarna. Hon var mer rörande än nånsin.
Mitt hjärta var som en 15-årings. Jag kunde inte tro det.
Min fästman var härlig, och jag hade min vackra vita klänning.
Bröllopet var menat som en överraskning.
Jag mötte Barnay Sr dan därpå och där stod Nathalie.
Hon hade förbjudits tillträde. Jag såg henne gömma sig i ett hörn.
Våra blickar möttes. Hon hatade mig.
Beundra denna magnifika symbol av vårt jordiska liv.
Jag är döden i allt och födelsen i allt.
Ord och minnen, viljestyrka...nåden. Tystnaden av förbjudna njutningar.
Vår far lever inte längre. Han dog för en stund sen.
Han lämnade mig i sitt ställe.
Vilket sammanträffande!
Direktörn är död! Länge leve direktörn!
Ikväll, mer än nånsin: Älska era närmaste.
Åh, syster!
Sörj inte människor du inte bör sörja.
Kloka sörjer varken levande eller döda.
Vi har aldrig existerat, inte jag, inte du, inte kungarna heller.
Och vi kommer aldrig att upphöra existera.
Vi ska träda in i prinsarnas, faraonernas och gudarnas rike.
Du hade ingen rätt att behandla mig så här!
Är jag grymmare än livet och skapelsen?
Grymmare än Skaparen, om han existerar?
Har du märkt dödsvåldet i ansiktet på människor?
Levande är vi som kedjade gudar.
De flesta av oss är för fega för att uppleva sann frihet.
Få fängligheternas fåfänglighet!
Blott döden kan rena.
Du kunde ha hjälpt mig reglera spektaklet för människans öde.
Rentav hämtat solen åt mig. Så synd!
Du är fri när skilsmässan träder i kraft. Det tar ett par veckor.
Du igen?
Titta på mig!
Varför? Du existerar ju redan inte längre.
Nej, gör det inte.
Då riskerar jag ju att träffa dig igen där uppe.
Du blir en plåga för oss.
Mig, djävulen och alla mina andra lekkamrater.
Att behöva stå ut med dig i all evighet... Vad hemskt!
Polisen kom. Nathalie fördes bort i handbojor.
Alla frågade "varför", men hon svarade aldrig.
Media skrev om det hela, men inga viktiga fakta kom fram.
Nathalie dömdes till många år i fängelse, saken föll snart i glömska.
Tack vare äktenskapet ärvde jag automatiskt allt av min man.
Jag och Charlotte tog över imperiet med Delacroix som vår rådgivare-
-behärskad och fullkomligt lojal.
Livet gick vidare.
Efter avtjänat straff gifte sig Nathalie med fångvaktaren.
Denna berättelses enda riktiga brud.
Flera år senare stötte jag ihop med henne av en slump.
Där stod hon med sin man och sitt barn.
Alla tre såg så snälla ut.
Till slut gick vi mot varandra. Vi såg på varann.
Utan att säga ett ord.
Hon var den enda jag kunde se.
Det blev dags att skiljas åt.
Vi fortsatte titta på varandra och visste att det här var sista gången.
Hon lutade sig framåt och bad om min förlåtelse.
Min!
En sista blick och jag kysste henne.
Sen, tillsammans med sin man och barn, gick hon iväg och försvann.
För alltid.
Det har inte gått en dag utan att jag tänkt på henne.